PŮVODNÍ SERIÁL NETFLIX
- Dobrý večer. - Dobrý večer.
Terrace House je show se šesti cizinci, kteří žijí společně
a my sledujeme jejich chování.
Připravili jsme krásný dům a auta.
- Neexistuje žádný scénář. - Ano.
V minulém díle šli Ryo a Emika na rande na baseballový zápas.
Musím zvážit, kdy bude nejlepší hledat práci.
Bloudím jako slepá ovečka.
A to je narážka na to jídlo.
- Dobře se bavili. - A slyšeli jsme vtipnou narážku.
„Bloudit jako slepá ovečka“ byla narážka na jídlo.
Slovní hříčka na jejich skopové.
Vtípek o jehněčím.
- Skoro si potom ještě odfrkla. - Ovládla se.
Zdá se, že tu máme další milostný trojúhelník.
- Haruka jde po Peppem. - A tlačí na pilu.
Už od jejich rande.
Řekla, že má konečně někoho, s kým si může povídat. Bludy.
- Cítila se tak celou dobu, co? - Má výdrž.
Jejím cílem bylo najít někoho na diskuze o Pokémon GO.
Ty chceš přijít?
- Můžu ti to vysvětlit? - Nemám chodit?
Přemýšlela jsem, asi toho budu mít moc.
- Neměla bych na tebe čas. - Aha.
Tak tedy jindy.
A nakonec ho pozvala,
on si udělal čas a ona mu pak řekla, aby nechodil.
Vypadal zmateně, asi si říkal, že to zkusí jindy.
Třeba na večeři.
A myslel si: „To já jsem ji žádal, ať mě pozve?“
- Přesně. - To by zmátlo každého.
A pak, zničehonic, se Kaori rozhodla odejít.
Pronajala jsem si byt v Londýně.
- Zítra odjíždím. - Co? Vážně?
Proč se k nám vlastně hlásila?
Šlo jen o její práci.
Myslíš, že k nám přišla jen kvůli
- prezentaci svého umění v televizi? - Tohle neříkej.
Chemie mezi našimi prvními spolubydlícími nebyla velká.
Máš pravdu. Byli pasivní.
A v jednu chvíli byli na Ruku tak oškliví.
- To ano. - No, on je dětinský.
Podle některých ubrali, protože jim za to lidé na internetu nadávali.
A najednou si všichni přestali Ruku dobírat...
Podíval jsem se na předchozí díly. Přestali všichni najednou.
Zajímalo mě proč.
Ale je zbytečné mluvit o odpadlících.
20. TÝDEN
- Jsem doma. - Ahoj, Peppe.
- Vítej doma. - Jak to jde?
TŘETÍ KVĚTINA
- Peppe. - Ano?
Chceš nějaké těstoviny?
Ne, díky.
Počkat, ty vaříš?
- No... - Tak si dám.
Dobře.
Posaď se.
- Budeš vařit pro mě? - Jo.
Musím se napít.
Neodešel náhodou ještě někdo z domu?
Ne, nikdo. Všichni tu jsou.
- I Kaori? A Haruka? Emika? - Jo, je tady. Ona taky.
- A Emika ještě nepřišla. - Aha.
- Ryo je na cestě domů? - Ryo je...
- Pořád na soustředění. - Dobře.
Jsem každý den nervózní.
Chápu, proč se tak cítíš.
Je doma.
- Promiň. Jdu pozdě. - Vítej doma.
Šlo to pomaleji, než jsem čekal.
To nic.
- Ještě se tam nedívej. - Dobře.
- Jak se všichni mají? - Já fajn.
Ale musím ti říct, že zítra odjíždím.
Co?
- To ne... - Promiň.
Já to věděl. Ruka se choval divně.
- Promiň, já nic neřekl. - Neřekl, ale...
V říjnu odlétám do Londýna.
- Vážně? - Budu tam jen šest měsíců.
Mluvila jsi se svými oblíbenými umělci?
Jo, povedlo se mi to. A setkáme se tam.
To jsem rád. Mám radost.
- Vážně se těším. - Gratuluji.
Chceš se dneska opít?
Dneska si chci... vychutnat Rukovy těstoviny.
Proto Ruka vaří.
- Je tam smažené tofu... - Prosím?
- V hrnci s vodou je smažené tofu. - Smažené tofu?
- Vypadá to dobře? - Jo.
- Má to příchuť tarako. - Ano?
Jsem poctěna.
- Díky, že jste počkali. - Díky, žes uvařil.
Vypadá to skvěle. Je tam tofu.
Vypadá to výborně.
- Dobrou chuť. - Dobrou chuť.
Dáš si?
- Ne, já ne... - Peppe, můžeš alespoň ochutnat?
Dobře, ochutnám.
Je to dobré.
- Jaké to je? - Chutná to dobře.
Je to výborné. Vážně.
- To je tvůj nápad? Super. - Jo.
Snad si to jídlo budeš pamatovat.
Budu.
- Je to tarako. - Jo.
- Je to dobré. - Díky.
- Zlepšil ses. - Díky.
Řekl, že ses zlepšil!
Moc děkuji.
Na co budeš vzpomínat nejraději?
Na návraty do domu plného přátel.
Ano?
Bylo fajn, když tu někdo byl.
Od teď budeš muset vynášet odpadky.
- Potvrzuji. - To je dobře.
- Dobré ráno. - Dobré ráno.
Jsem rád, že jsem tě zastihl.
Je ještě brzy.
Jsem rád.
UŽIJ SI POSLEDNÍ CHVÍLE S PŮVODNÍ SESTAVOU - PEPPE
Naposled si sednu na mé oblíbené místo.
To je ono.
A je to tu.
Už bych měla jít.
- Měj se hezky. - Dobře.
- Hodně štěstí. - Díky, tobě taky.
Měla bych napsat vzkaz
Ryovi a Emice.
No...
RYO, EMIKO, VÍTEJTE DOMA. JÁ ODCHÁZÍM - KAORI
Už půjdu.
Díky.
- Tak jo. - Uvidíme se brzy.
- Hodně štěstí. - Tobě taky.
- Už jdu. - Uvidíme se brzy.
- Ahoj. - Měj se.
- Jsem smutná. - Já taky.
KINŠIČO, TOKIO
- Promiňte. - Díky za pozvání!
- Au. - Postav se!
Chci vám něco oznámit.
Stěhuju se do Terrace House.
- Co? - Znáte to?
No jistě!
Máš se tam zamilovat
- do spolubydlících, že? - Jo, to je ono!
- Dokážeš to? - To nevím.
Vždyť jsem jako panna, tak kdo ví?
Víš, jak se chovat ve vztahu?
- Snad se tam něco naučím. - Taky doufám.
Myslím, že se zamiluješ.
No, to bych netvrdila...
Co když si v Terrace House najdu kluka?
To ne, nechci zůstat pozadu!
Je to skvělá zpráva.
- Mám z tebe radost. - Mám pocit, že se mi to jen zdá.
HARUKA OKUYAMAOVÁ HEREČKA
ZAMĚSTNANEC V OBCHODĚ NA ČÁSTEČNÝ ÚVAZEK
AUTOR MANGY
EMIKA MIZUKOSHIOVÁ UNIVERZITA J. F. OBERLINA
BASKETBALISTA
TERRACE HOUSE: TOKIO 2019-2020
- Je ti smutno? - Jo, to je.
Je mi mizerně.
- Viděla jsi tabuli? - Ano.
To bylo první, co jsem viděla.
Kaori je zpátky?
- Co? - Myslíš, že se vrátila?
Může to být ona.
- Ano? - Ahoj.
- Jsem nová spolubydlící. - Aha, dobře.
- Pojď dál. - Díky.
Ach bože...
- Ahoj. - Ahoj!
- Zdravím. - Ahoj.
- Ráda vás poznávám. - Nápodobně.
Těší mě.
Jmenuji se Hana Kimuraová.
- Těší mě. - Mě taky.
- Nech si zavazadla tady. - Dobře.
- Páni, máš velký kufr. - To teda.
Díky, že jste mě sem vzali.
Tady máte. Poděkování za přivítání.
- Díky. - Užijte si to.
- Moc děkujeme! - To nesníme všechno.
- Páni. - No to ne.
- Sladkosti? - Jupí.
- Moc díky! - Kam to mám dát?
- Máš skvělé copánky. - No jo.
- Tohle jsou umělé vlasy. - Aha.
- Můžu se zeptat, odkud jsi? - Z Itálie.
- Páni, jsem nervózní... - A ty?
Můj táta je z Indonésie a maminka z Japonska. Jsem míšenka.
- Poloviční Japonka? - Ano.
Takže mluvíš i indonésky?
- Vůbec ne. - Ne? Aha.
- Jen pár slov. - Kolik ti je?
Je mi 21, letos mi bude 22 let.
Jsi tanečnice?
Na to se mě ptají často...
HANA KIMURAOVÁ ZÁPASNICE
- ...ale dělám wrestling. - Vážně?
- Profesionálně v ženské lize. - Hustý.
- Jo. - No páni.
Nikdy jsem nepotkal profesionálního wrestlera.
Vážně? Je wrestling v Itálii populární?
Moc ne.
Ale americké WWE je hodně známé.
To je velká organizace.
- Fandil jsem. - Ano?
Když jsem u toho, pracuji na manze
a v páté kapitole...
Vydávám ji každý týden.
Ale v páté kapitole chci představit zápasníka.
Takže nedávno jsem kreslil scénu v ringu.
To je náhoda.
- Pak ti to ukážu. - Dobře.
- Těším se. - Zajímá mě to.
Mám spoustu otázek.
- Potřebuji informace. - Tak přijď někdy na zápas.
To bych moc rád. Určitě přijdu.
- Už jste viděli wrestlingový zápas? - Já ano.
- Ano? - Dokonce i death match.
A to jsi zvládla?
Bylo to náročné.
- Viděl jsi to? - Ne.
V takových zápasech používají
například rozbité žárovky, kterými se navzájem mučí.
- Takže ty jsi zápasnice. - Jo.
Jak dlouho to děláš?
Začala jsem v 18 letech. A už nepřestala.
Dělám to čtvrtým rokem.
Moje maminka byla taky zápasnice.
- Opravdu? Páni. - Jo,
vyrůstala jsem při sledování jejích zápasů.
Dlouho mě povzbuzovala, abych to taky zkusila.
Ale já nechtěla.
Ale když jsem řešila co dál po střední škole,
maminka mi řekla:
„Opravdu si myslíš, že můžeš být kancelářská krysa?
Podle mě můžeš dělat jen wrestling.“
S tím jsem souhlasila a začala zápasit.
A celou dobu mě to baví.
Miluju to.
Máš vystoupení každý týden?
- Nebo spíš „zápasy“? - Obvykle asi dva zápasy týdně.
- Tolik? - Většinou o víkendech.
Kde se konají? Hodně cestuješ?
Zápasíme v aréně Korakuen.
- Včera jsem byla v Sendai. - Aha.
Jezdím všude.
Máš nějaké krvavé fotky ze zápasů?
- Hmm... možná. - Chci je vidět.
Je divné, že ti je ukážu
tak brzy po seznámení? Takhle vypadám.
To není tak hrozné.
- Docela ti to sluší. - Myslíš?
- Jsou to skvělé fotky. - Byla jsem sotva při vědomí.
Vypadáš trochu mimo.
Čekal jsem horší fotky.
- Vážně? - Jen máš rozmazaný
- make-up. - Vypadám šíleně.
Proč ses rozhodla přihlásit do Terrace House?
Už od 18 let jsem se soustředila na wrestling,
a dokonce i předtím.
Podařilo se mi dostat se do týmu Stardom.
A celý den jsem obklopená ženami.
Nemám moc příležitostí někoho poznat
a zamilovat se do něj.
Chtěla bych tu zažít krásný vztah.
Chápu tě.
- Díky. - Chodila jsi se zápasníky?
- Ne. - Ne?
Víš...
Než jsem začala zápasit,
s někým jsem chodila... byl to můj první kluk.
Když jsem mu řekla, že chci dělat wrestling,
- tak byl proti. - Vážně?
Nebyl tolerantní.
- To je škoda. - No, takže...
Nezvládla jsem to a rozešli jsme se.
A od té doby jsem nikoho nepotkala.
- Chápu to, jsi v jednom kole. - Jsem na tom stejně.
- Hledáš vztah? - Přesně to chci.
- Tak budeme hledat spolu. - Prima.
FOTÍM PRO MAGAZÍN SUNDAY GOLF - HARUKA
- Chceš vidět dům? - Moc ráda.
- Pomůžu ti s kufrem. - To nemusíš.
- Zvládneš to? - Jasně.
- Určitě? - Jsem silnější než ty.
No, ale...
Musíš se pochlapit, Ruko.
- Náš pokoj je přímo tady. - Dobře.
Vypadá to, že ty provádíš domem mě.
- To je super! - Je výjimečná.
Souhlasím.
Neznám žádného zápasníka. Je to super.
Je dobře, že tu je.
Podle její povahy bych nikdy neřekl, že dělá wrestling.
Chová se jako normální holka.
To jo.
KRESLÍM TOHLE, ALE DETAILNĚJI - PEPPE
Páni, to vypadá skvěle.
Parádně.
- Lahodně. - Že?
- Určitě to bude dobré. - Snad ano.
Díky, že jsi uvařil.
- Jaké to je? - Je to dobré.
- Vážně? - Jo, mňam.
- Chutná to skvěle. - To jsem rád.
Bylo by mi trapně, kdybych ti zkazil hned první noc.
Chceš něco v Terrace House zažít?
- Chci chodit na rande. - Jo?
- Půjdeš si za tím vztahem? - Jo.
- Chci si někam vyrazit v jukatě. - Jo?.
Letos jsem ji ještě neoblékla.
Ještě máš čas.
- Chci jít do akvária. - Aha.
A do zoo.
A do zábavního parku.
A chci uspořádat piknik.
Díky za večeři.
Bylo to výborné.
Já si ještě přidám.
V lednici zbyla rýže, jestli chceš.
Já vím, ale...
Když si vezmu, tak tu ještě zbyde.
- Kolik? - Tolik toho nechci.
- Já to možná dojím. - Chceš to?
- Dojíš to? - Ukaž.
To je hodně.
- Chci jen tolik. - Dobře.
Počkej.
Podržíš tu lžičku? Díky.
- Dám na to kari. - Počkej, přidám ještě rýži.
- Zbyla jedna porce kari. - Jo.
Líbí se vám dvěma někdo?
Tobě se někdo líbí?
Proč se tak culíš?
Ne, nikdo.
Co to bylo za uculování?
- To protože se Emika culí. - Jo?
Díky za večeři.
- Mám plné břicho. - Umyju nádobí.
- Díky. - Za málo.
Odpočiň si.
- Moc díky. - To nic.
Byla jsi už na rande?
Už jsem byla asi se všemi. Na večeři s Rukou a...
Kdo tě po těch všech schůzkách nejvíc přitahuje?
Které rande bylo nejlepší?
Asi to na pláži s Peppem.
Ještě neznám toho posledního.
- To je pravda. - Jaký je?
- Řekla bych... - Je to basketbalista?
Chceš ho vidět?
Vrátí se pozítří.
- Můžeš si ho vygooglit. - Máš nějaké jeho fotky?
Má bradku?
- Má. - Super kozí bradka!
Jo, to jo.
- Jak je vysoký? Tak 180 cm? - Vysoký?
- Je o něco menší. - Je to dobrý sportovec?
Je to profík.
Chci ho vidět hrát. Určitě hraje dobře.
Jaký je tvůj první dojem...
z Ruky?
Roztomilá tvářička. Pěkný kluk.
Je mu jen 19?
- Ne. - Takže 20?
Je o rok mladší, je mu 21 let.
- Kdy máš narozeniny? - Prvního února.
- A ty? - V září.
- Počkej, vážně? - Jo, v září.
- Kdy? - Třetího.
Co? Počkat.
Takže to...
bude za dvě hodiny.
Co? Ale ne.
Musíme sehnat dort.
Uspořádáme večírek.
Dostala jsem výborné kari, to mi stačí.
- Jsem doma. - Vítej doma.
- Ahoj. - Dobrý večer.
- Těší mě. - Mě taky.
- Jsem Hana Kimuraová. - Haruka.
- Těší mě. - Mě taky.
Máš super vlasy.
- Jsou výrazné. - Čím se živíš?
- Jsem zápasnice v ženské lize. - Zápasnice? Páni.
- Jsi tak krásná. - Prosím, nech toho.
Takže musím ještě poznat posledního spolubydlícího.
- Je povídavý? - To je, veselý a sportovec.
- Vážně? Zajímavé. - Asi si budete rozumět.
- Chová se jako sportovec. - Aha.
Je přičinlivý.
- Co to vlastně znamená? - Je dobrý společník.
Upovídaný a prostě
přičinlivý. Nevím.
Je ambiciózní.
- Chápu. - Vždy se rád zapojí a pomůže.
- Těším se na něj. - Je to energický chlap.
Nemůžu se dočkat.
- Tak fajn... - Zajímavé. Je k sežrání!
- Hana, že? - Ano, Hana.
Je rozkošná.
- Má skvělou povahu. - To je pravda.
Vyrůstala v přísném prostředí, je dobře vychovaná.
Všichni sportovci jsou
- uctiví a zdvořilí. - Že?
To ještě nevíme. Možná se tak chová, protože se stydí.
- Že je tam první den? - Ano.
- Je nervózní? - Vážně si to myslíš?
- Myslím, že je taková. - Nikdy nevíš.
Vzpomínáš, jak vypadala v ringu?
Není běžné, že ženy, které dělají takovou fyzickou práci,
jsou ve skutečnosti velmi ženské?
Chápu. Jmenovala řadu typických scénářů pro schůzky.
- Přesně. - Rozumím ti.
Navíc byla celý život obklopena ženami.
Takže když viděla, jak spolu Emika a Ruka
mluví a jednají v kuchyni,
tak si myslela, že se mají rádi.
- Roztomilé. - Je tak nevinná.
A Kaori nám odešla.
Po poslední misce těstovin.
Ano, se smaženým tofu a tarako.
To vypadalo morbidně, ale kari bylo asi dobré.
- Ty těstoviny vypadaly morbidně? - To bych řekla.
Šokovalo mě, že se znovu
rozhodl uvařit tofu v hrnci s těstovinami.
A k tomu na těstoviny použil koupenou omáčku
a řekl Kaori, aby si to jídlo zapamatovala.
- Typický Ruka. - Přesně.
Mohla si to dát kdykoliv.
- Mohla si ten sáček koupit. - Je přímo z továrny.
Doufám, že Hana přinese svěží vítr.
- Zajímalo by mě, kdo je její typ. - Mě taky.
Je hodně zvědavá na Rya, protože je taky sportovec a ještě k tomu vysoký.
- Líbila se jí bradka. - Ano.
Byla vážně nadšená.
Doufám, že spolu s Ryem něco udělají s čistotou v domě.
Chci, aby spojili síly a nedali Haruce pokoj, dokud nezačne uklízet.
- To je nebezpečné. - Pořádně s ní hodit.
Možná do bazénu.
- S velkým šplouchnutím. - Dobrý nápad.
Myslím, že bude pravidelně uklízet. Dům se bude lesknout.
Když byla zelenáč v týmu,
určitě musela mýt nádobí neustále.
Nevěřila jsem, že ji nechali mýt nádobí.
- Taky jsem si všimla. - Já taky.
Říkal jsem si: „Vy jste nejedli?“
Emika si to uvědomila a pomáhala.
Souhlasím.
Ryo se taky brzy vrátí domů.
Uvidíme jejich setkání.
- Mám Rya ráda. - Jako jediný ještě nemá slabinu.
DALŠÍ DEN... - PEPPE
- Hana má dnes narozeniny. - Jak to uděláme?
Dojedu pro dort.
- Dnes ráno. Ano. - Vážně? Co uvaříme?
Dobrá otázka. Ryo se zítra taky vrátí, takže...
- Můžeme počkat do zítra. - Jo.
Vrátí se už brzy.
Jo.
Čemu se křeníš? Co je?
Hmm? Emika je tady.
Jsem tady?
- Dobré ráno. - Dobré ráno.
- Co že to je?
Hello Kitty?
Ne, to není Hello Kitty.
To je Kuromi-chan.
To je Kuromi jako Hello Kitty?
Je to My Melody.
Aha, chápu.
Spala jsem jako pařez.
- Myslela jsem, že se neprobudím. - Viděla jsem
jen tvoje růžové vlasy, jak padaly z postele.
Říkaly jsme si, že se půjdeme podívat na Hanin zápas.
- Kdy? - Budu ráda.
- V neděli. - V neděli?
Mám volno.
Tak půjdeme osmého.
To zní dobře.
- Je to v Šinkibě? - Ano.
Čeho chceš v budoucnu dosáhnout?
Teď se soustředím na dobré výsledky v naší lize.
Chci vyzvat úřadující šampionku.
Chci se stát šampionkou ligy,
to je můj největší cíl.
A později
bych ráda zápasila na mnohem větších akcích.
To by bylo skvělé.
ODAWARA, KANAGAWA
ARÉNA ODAWARA
JOKOHAMA B-CORSAIRS TRÉNINK
Naše otevřená tréninková jednotka začíná.
Dobrá, jdeme na to.
Do toho. Raz, dva, tři.
Jdeme na to.
Hrajte.
ŠATNA
Jsem unavený.
Kdy jsi naposledy sám spal v hotelu, Ryo?
PIVOT
ROZEHRÁVAČ
- Už je to dlouho. - Šílené.
- Jaké bylo rande v Tokyo Dome? - Povídej.
Byli jste tam, ne?
Jo, šli jsme na baseball.
- Už? - Moje rande se spolubydlící
- bylo na baseballu. - Vážně?
- Pak... jsme si dali skopové. - Šli jste na večeři?
- Bavil jsem se. - Super.
A další dvě dámy? Už jsi s nimi někde byl?
Nebyla příležitost?
- Ale rád bych. - Fakt?
Zajímá se.
Až budu doma, tak je chci pozvat.
Vážně?
Člověka nepoznáš, dokud s ním nejsi sám.
- S každou z nich? - Jo.
Budu se smát, jestli ho popálíš.
Neříkej to! Dávám si pozor.
Copak bych ho mohla popálit?
- Máme na to mazání. Budeš v pohodě. - Já taky.
- Neotáčej hlavou. - Ale taháš mě za vlasy.
- Snaž se nehýbat. - Vypadá to dobře.
Bude ti to sedět.
- Ahoj. - Tanti auguri a te!
Co?
Tanti auguri. Máš přece narozeniny, ne?
- Mám. Děkuji! - Všechno nejlepší.
- Já to začal. Všechno nejlepší. - Moc děkuji!
- Gratuluji. - Díky.
Páni, zírám na Rukův účes.
- Není to hezké? Má to jako ty. - Jo.
Co?
Tanti auguri...
Hodně štěstí, zdraví.
Bože můj!
Hodně štěstí, zdraví.
Hodně štěstí, drahá Hano.
To je super!
Hodně štěstí, zdraví.
- Gratulujeme! - Moc vám děkuji.
VŠECHNO NEJLEPŠÍ HANO!
- Jupí! - Páni, díky!
Moc děkuji.
- Všechno nejlepší. - Mám takovou radost.
Vítej v Terrace House.
To je paráda.
- Na zdraví. - Na zdraví!
- Tvůj rukáv! - Promiň.
- Výborné. - Co je to? Víno?
Šumivé víno. A sladké.
Hodí se na narozeniny.
Nečekala jsem, že budu slavit.
- Mám velkou radost. - To jsem rád.
Jak jste se všichni měli?
- Já byl s kamarády. - Jo?
- A já na focení. - Opravdu?
Na fotoknihu.
Vydáváš fotoknihu?
Moje agentura Stardom je vydává často.
Pózujete v kostýmech?
- Jo, takové fotky děláme taky. - Aha.
Mám ho s sebou.
- Tvůj kostým? - Chci ho vidět.
- Chceš? - Určitě!
- Dobře... - Ukážeš nám ho?
- Jasně. - A klidně si ho obleč.
Co? Mám si ho obléknout?
- Nevadilo by mi to. - Fakt?
- Ty válíš. - Copak ty nechceš?
Chtěl jsem se zeptat, ale udržel jsem se.
- Páni, koukejte! - Hezky.
- Hustý. - Paráda.
Bože, to je trapný.
- Je to parádní. - Nádhera.
- Vypadáš hustě. - Jako superhrdinka.
- Ona je superhrdinka. - Bez debat.
- Jsi superhrdinka. - Páni.
Je hodně odvážný.
- Nepovídej. - A těsný.
V tom bojuješ?
Můžeš zapózovat, jako kdybys mě právě zničila?
- Díky. - Skvělá fotka.
- V tomhle zápasím. - Pošli mi to.
Páni.
Čeká tě tenhle měsíc hodně zápasů?
No jasně. Peppe, máš volno... osmého? Nemáš už plány?
- Ruka by mohl přijít. - Jo.
- Takže vy tři přijdete? - Kde to je?
- V Šinkibě. - Myslím, že to půjde.
- Vážně? - Nejspíš ano.
- Hurá! - Počkej, ještě nevím jistě.
- Budu si to hodně přát. - Ne, počkej...
Tak jo. Když mi práce půjde dobře, stihnu to.
- Budu se snažit. - Prosím...
Chci přijet.
- Zbývá jen osm minut. - Ale ne!
Můžeš si od nás něco přát. Cokoli chceš.
- Můžu? - Přesně tak.
- Zbývá sedm minut. - Dobře. Řekněte mi
kdo je tady zamilovaný?
Zvedněte ruce.
Máme všichni zavřít oči?
- Dobrý nápad... - Počkej.
Dobře, zavřete oči. Musíte to udělat.
- I ty, Peppe. - Tři, dva, jedna, teď.
Co? Dobře. To je ono.
- Už je mi to jasné. - Zvedl někdo ruku?
To ti nemůžu říct.
- Některé ruce byly nahoře. - Co?
- Co? Ehm... - Proč jsi nervózní?
- Je půlnoc. - Sbohem, narozeniny.
Moc vám děkuji.
- Gratuluji. - Líbilo se mi to.
- Jsem ospalý. Půjdeme spát? - Jo.
Byli jste všichni na střeše?
Chceš ji vidět?
- Jsem zvědavá. - Neprší?
- Možná už ne. - Předtím pršelo.
- Chci ji jen vidět. - Jo?
Provedu tě.
Ráda bych... strávila čas s Peppem.
Zítra taky nemůžeš, co?
I dneska mám
- hodně práce. - Aha...
Můžu si tě půjčit jen na malou chvíli?
- To bys chtěla? - Jo.
Nebudu mít moc příležitostí si s ním popovídat.
Tak pojďme.
- Jen ji chci vidět. - Jasně, bez problému.
- Sedačky jsou mokré. - Co tahle?
- Sedneme si na jednu židli? - Zkusíme to?
Sedni si tam. Podělíme se.
Bude tu dost místa? Uvidíme...
- Bude to nebezpečné. - To půjde.
- Dobře. - Máš tady víc místa.
- Fajn, díky. - Super.
Takže... ehm...
Nikomu to neřeknu.
Když jsem se předtím ptala, ty jediný jsi zvedl ruku.
- Opravdu? - Jo.
- Do koho ses zamiloval? - Jaká je?
- Jak vypadá? - Jak vypadá?
No, je to člověk.
Člověk ženského typu. Tak nějak.
Je to čerstvé?
- To bych řekl. - Je mladší než ty?
Jo.
Dobře.
- Jsem zvědavá. - Jsi hodně troufalá.
- To se mi líbí. - To jsem.
Neboj. Je to dobrá vlastnost.
Nejsi typická Japonka.
V minulosti jsem si za to vyslechla hodně zášti.
Jsem na tom podobně.
- Vážně? - Jako cizinec
občas nepochopím narážku a řeknu příliš.
Tvoje upřímnost je osvěžující.
- Vážně? Hurá. - No jo.
Je to fajn.
Vážně se budu snažit, abych to v neděli stihl.
Budu se modlit.
- Díky. Vynasnažím se. A teď do práce. - Dobře.
ŠIMOKITAZAWA, TOKIO
Prosím?
- Dobrý den. - Zdravím.
Dopadlo vše dobře s barevnými vzorky ze včera?
Byly perfektní. Všem se moc líbily.
To moc rád slyším.
Váš styl se hodí k naší značce,
- sbírá výborná hodnocení. - Děkuji. To je skvělé.
Dobrá práce.
Jak jde hledání asistentů?
Viděl jsem dvě přihlášky.
To je vše, co máme.
Kolik dní potřebujete pokrýt?
- Tři, myslím. - Tři dny v týdnu?
- To by bylo skvělé. - Dobrá.
Na konci roku budete mít volno,
tak uvidíme, co do té doby zvládneme.
Budu se snažit.
Snad se vám vše podaří.
A DALŠÍ DEN... - PEPPE
Jsem doma.
Ahoj. Překvapil jsi mě.
- Vaříš večeři? - Právě jsem začala.
- Už jsi jedl? - Ještě ne.
Můžu si dát?
Jistě, to je moje poděkování za kari.
Chceš pomoct?
- Tak jo. - Co mám dělat?
Nakrájíš to...
- Tohle maso? - ...asi na takové kousky?
Chápu.
Ty se na to tak soustředíš.
Určitě to díky tomu bude skvělé.
Je to rozpálené.
Ruko... co si myslíš o Emice?
Co si o ní myslím?
Líbí se ti? Jste jen přátelé?
- Jen přátelé. - Vážně? Dobře.
Myslela jsem, že spolu chodíte.
- Tak působíme? - Upřímně? Ano.
To bude tím, že jsme stejně staří.
Až se uvaří vejce, bude to hotové.
Dobře.
Díky za pomoc.
- Dobrou chuť. - Dobrou chuť.
Výborné.
- Jaké to je? - Skvělé.
Potřebuje to dochutit?
- Ne. - Možná jsem měla dát víc sójové omáčky.
- Můžeš si přidat, mně to... - Zbytečně se strachuješ.
- Je to vážně dobré. - Jsem doma.
- Vítej doma! - Vítej doma.
- Čekala jsem, že přijdeš pozdě. - Kdepak.
- Večeřela jsi? - Ano.
- Fakt? - Ty jsi vařila?
My spolu!
Hodně zbylo, klidně si ráno dej.
- Dej si. - Hana uvařila?
Vařili jsme spolu.
Ale většinu udělala ona.
Jsem doma.
- Dobrý večer. - Páni.
- Dlouho jsme se neviděli. - Ahoj, Ryo.
Podívej na tabuli.
RYO, EMIKO, VÍTEJTE DOMA. JÁ ODCHÁZÍM - KAORI
Kaori?
- No teda. Vážně? - Jo.
- Ahoj, já jsem Ryo Tawatari. - Ráda tě poznávám.
- Hana Kimuraová. - Ahoj.
- Těší mě. - Těší mě.
No teda. Kdy odešla?
Kaori odešla... kdy to bylo?
- Předevčírem? - Asi ano.
To jsem nečekal.
- A... - Ale máme tu nováčka.
Ale vážně. Já sám tu bydlím asi jen čtyři dny.
- Jen chvíli. - Aha.
No jo.
- Páni, fakt? - Dostalo mě to.
Myslel jsem si, že to tak bude.
Jsem zklamaný.
Co děláš v neděli?
Je to v neděli, že?
- Ano. - Tuhle neděli?
- Jdeme všichni na zápas. - Osmého.
Fíha.
Zapomněl jsem... mám zápas?
Ne tvůj, její.
Zápas? Co děláš?
Ještě to neví.
- Co si myslíš, že to je. - Mám hádat?
Zápasy?
Skoro. Jsem profesionální wrestlerka.
Můžeš mu dát kravatu?
To bylo dobrý.
- Chceš to vidět? - Ještě jsem to nezkoušela.
- Nezkoušela? - Ne na spolubydlících.
Počkat...
Proč mu to ukazuješ?
Sotva ho znám. Nech toho.
Není to zlý.
- Nevypadá skvěle? - To je trapný.
- To se stalo třetí den? - Možná druhý.
- Její druhý den tady. - Už druhý den?
- Jo, včera. Je mi trapně. - To je představení.
To určitě zanechá silný dojem.
Je mi trapně.
- Proč? Je to super. - Sotva tě znám.
- Ty taky vypadáš dobře. - Vážně?
- Trénuješ každý den? - No...
- několikrát týdně. - Několikrát?
Jo.
Počkej, ty ne...
Máš i nějakou práci?
Ne.
- Živíš se wrestlingem? - Ano.
Obyčejně mám dva zápasy za týden.
A trénuji dvakrát až třikrát týdně.
- A dva dny mám volno. - Dva zápasy každý týden?
Ano.
- Máš něco osmého? - Osmého?
Osmého nemám vůbec nic.
- Fakt? - Mám volno.
- Opravdu? - Snad nevadí, že budu hlasitě fandit.
- To by bylo super. - Možná mě už nepozveš.
Jak to šlo u Dysonu?
- Jak o tom víš? - Píše se to přímo tady.
JDU NA AKCI DYSONU - HARUKA
- Vysávala jsi? - Bylo to zaměřené
- na kosmetické výrobky. - Mají skvělé akce, že?
- Bylo to extravagantní? - Jo, no...
Tak proto ti to dneska tak sluší.
Počkej. Oni pracovali jen na téhle části vlasů.
Neříkej polovičaté komplimenty.
- Máš zítra volno? - Kdo má taky volno?
Vždycky mám volno jen já sám.
- Máš volno celý den? - Jo.
Já pracuji až do večera.
Já odjedu kolem poledne.
- Na trénink. - Jo.
Já můžu až do oběda.
- Zítra? - Jo. Půjdeme někam?
- Tak jo. - Oběd?
- Ale ty... - Dobře, tak...
- Kdy půjdeme? - Kolem jedenácté...
Mohli bychom zkusit brunch.
- V jedenáct? - Super.
- Tak jo. - Dobře.
Nechce jít někdo na nákup?
- Teď hned? - Nikdo nechce, co?
- Já půjdu. - Já taky.
Mám s Peppem zkoušet cuketové pleťové masky.
Cuketové pleťové masky?
- Můžu se přidat? - Chceš?
- Bavte se. - Ahoj.
Měj se.
Chci si dát čaj.
- A je to tu. - Rozkošné!
Zamilovala se.
- Líbí se jí. - Je z něj hotová.
- Na první pohled. - Nemohla se přestat usmívat.
- Krása! - Rozkošné.
- V dospělosti se to už nedělá. - Že?
Když se ti někdo líbí,
- tak to zahraješ do autu. - Děláš jakoby nic.
- Přesně tak. - Je to trapné.
- Tak trapné. - Já to dělám taky.
- Je to moje přirozenost. - Že?
- Je dobré být upřímný. - Určitě.
- A otevřený. - Přesně tak.
Všichni viděli, co cítí.
Haruka měla tu drzost pozvat ho v tu chvíli na rande...
- To je kuráž. - Hana je v domě nová,
mohli ji pozvat taky.
- Takové pozvání by bylo hezké. - Máš pravdu.
Nebo nabídnout, aby šla raději Hana.
- Nepohostinné. - Že jo?
- Ani ji to nenapadlo. - Pokud jdou na brunch,
mohli vzít Hanu s sebou.
- Proč ji nepozvali? - Jo.
Hana přináší spoustu energie,
- kterou v domě potřebujeme. - Že ano?
Je dobře, že je tak zvědavá.
Peppe ví, že ne vždy to je ku prospěchu věci.
Ale protože je cizinec,
nevadí, když nepochytí všechny narážky.
Navíc, příliš mnoho lidí se se svými názory tají.
Ruka se začal usmívat vždy, když zahlédl Emiku.
- To ano. - Nemůže s tím přestat.
Možná ho zajímá.
Kdyby mi bylo dvacet a žil bych s takovým smyslným stvořením...
Napětí. V jeho kalhotách.
- Přesně tak. - To je poetické vyjádření.
Natáčely mu vlasy. Stal se z něj jejich mazlíček.
Nemyslím, že by z toho mohl vzniknout vztah.
Berou ho spíš jako mladšího bratra.
Tímhle tempem si brzy začnou ukazovat na jeho rozkrok.
- To je možné. - Je to erotická...
Zápletka každé hentai mangy.
Budou si z něj dělat legraci.
„Co to tam má?“
- Chová se Ryo vždycky takhle? - Jo. Co sis myslela?
- No, já... - Viděl jsem tvůj výraz
a přišlo mi, že úplně záříš nadšením.
Fakt, viděl jsem to.
- Vážně? - To si piš.
Rozbušilo se mi srdce.
Taky se umí dívat do očí.
- Taky jsem si všiml. - Dívá se ti až do duše!
Nezvládla jsem to. Jak bych mohla?
Musela jsem se dívat stranou.
- Není sexy? - Je v pohodě.
- A rád se baví. - Působí na tebe dobře?
Jo, je pohodový,
- ale i plný energie. - Je zajímavý, co?
Byla jsem nervózní a nevěděla, co říct.
- Ne? - Jen jsem se křenila.
Je tak sexy. Tak strašně sexy.
Pozvi ho někdy na večeři.
- To nezvládnu. - Nebo si jděte zacvičit.
Nemůžu.
Nadávám si, že jsem dnes neměla make-up.
- Mrzí mě to. - Nikdo nevěděl, kdy přijede.
Ale řekla bych, že Ryovi se líbí Haruka.
- Myslíš? - Já nevím...
Haruka je tak krásná.
Každý jí podlehne.
Ale řekl, že v neděli přijde.
- Ach jo, co mám dělat? - Budeš nervózní?
Nezvládnu to.
Nemůžu...
TERRACE HOUSE: TOKIO 2019-2020
Překlad titulků: Jan Tvrdík